МЕТОД ФОРМУВАННЯ НИЖНЬОЇ МЕЖІ СТРУКТУРНОЇ НАДІЙНОСТІ ІНФОКОМУНІКАЦІЙНОЇ МЕРЕЖІ - Князєва, Ніна; Лисенко, Наталія (Вісник Університету «Україна» Серія Інформатика, обчислювальна техніка та кібернетика, 2021)
У статті показано, що завдання оцінки надійності інфокомунікаційної мережі (ІКМ) набувають все більшої актуальності як в сфері проектування, так і при експлуатації ІКМ. Надійність залишається однією з вимог до ІКМ, представлених у рекомендаціях Міжнародного союзу електрозв’язку. ІКМ відносяться до структурних систем, тому особливого значення для ІКМ набувають питання оцінки структурної надійності. Відмічено, що при визначенні структурної надійності ІКМ найбільш застосовуваним є метод, який базується на урахуванні сукупності шляхів і розрізів, при цьому показником структурної надійності мережі вважається ймовірність безвідмовної роботи напрямів зв’язку, які використовуються для передачі інформації в ІКМ. Показано недостатню наукову проробку питання визначення нижньої межі структурної надійності ІКМ, що визначає гарантований рівень структурної надійності як окремих зв’язків, так і мережі в цілому. Запропоновано метод визначення нижньої межі структурної надійності ІКМ на основі формування множини розрізів, ідея якого базується на двійковому кодуванні розрізів, що призводить до чіткої формалізації процедури побудови множини розрізів у диз’юнктивній нормальній формі і в результаті – до практичної можливості застосування запропонованого методу для визначення нижньої межі структурної надійності в сучасних ІКМ. Наведено приклад застосування запропонованого методу, який показав його переваги у порівнянні з відомим методом, що базується на формуванні двоїстої булівської функції множини шляхів, а далі – її перетворення у диз’юнктивну нормальну форму для отримання множини розрізів. Подальшим розвитком даного напряму роботи можуть стати: пошук множини розрізів для оцінки нижньої границі структурної надійності окремих зв’язків і мережі в цілому для мереж із невизначеною топологією; розробка підходів щодо отримання вагових коефіцієнтів, які визначають важливість нижньої та верхньої меж структурної надійності, а також важливість окремих напрямів зв’язку.